pare amb els ulls fora del cap, va començar a insultar-lo com el que és, mal que el meu pare no ho vulgui creure.
«— Qui ha de fugir d'aquí és vostè, imbècil, farsant!
—Però, Daniel, què estàs dient?
— El que sent! i no reculo! ¡Vostè és un ignorant, un ningú, un explotador indigne! veli aquí!
— Però, home... però, home...», li feia el meu pare, encara no refet de la sorpresa.
«—Què «home» ni què... diable! ¿Què s'ha pensat, vostè?... que tracta amb un ximple, amb un estúpid com els que explota cada dia? ¡Doncs s'erra de mig a mig! Jo sóc enginyer: ho sent? ¡Sóc home de ciència, i sé més que vostè!... M'he codejat amb el general Prim: ho sent?... ¡amb el primer home del sigle, sí senyor! del sigle! d'aquí i de tot el món! ho sent?... ¡I he estat a palàcio, i he estat diputat, i he tractat tots els ministres i generals, i els he fet la guitza a tots... perquè tinc més món i més ciència i més coneixements que vostè, mestre Tites! Sí! mestre Tites, mestre Tites, mestre Tites!... que vostè no és res més, res més, res més!
— Però, home, calma't, per Déu! calma't, per Déu!», tornava el meu pare, esgarrifat de veure'l en aquell grau d'excitació alarmant, evidentment vesànica, encara que ell digui que no. ... Però el malalt, fora de si, blanc com un lliri, no el perdia de vista, se li anava acostant a mesura que reculava, com empenyent-lo cap a la porta, i, amb una logorràgia espantosa, seguia:
Pàgina:Obres completes de Narcís Oller VI - La bogeria (1928).djvu/66
Aquesta pàgina ha estat validada.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/30/Obres_completes_de_Narc%C3%ADs_Oller_VI_-_La_bogeria_%281928%29.djvu/page66-1024px-Obres_completes_de_Narc%C3%ADs_Oller_VI_-_La_bogeria_%281928%29.djvu.jpg)