qual la anima dels bruts no atteny, car no sap departir ver de falç, ne virtuos de vicios, ne percep la natura de les coses corporals. Puys te occorera l enteniment qui es força o virtut de la anima, que percep les coses invisibles, axi com son angels, dimonis, e tot espirit creat. E puys la intelligentia, que es aquella virtut de la anima que sens tot mija es supposada a Deu, lo qual ella veu sobiranament bo, vertader e inconmutable. E darrerament e pus alta te occorrera la sancta saviesa, que es amar e tembre Deu. E finalment hages per vera e final conclusio, que aquella cosa que tu, discorrent les dites potenties, pujant per dret orde, primerament trobaras no esser comuna a les dites animes, es la raho.
»Dit has mes encara a mon parer que la anima dels bruts es intellectual, per ço com enten sovent moltes coses
Pàgina:Lo sompni (1891).djvu/70
Aquesta pàgina ha estat validada.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c0/Lo_sompni_%281891%29.djvu/page70-1024px-Lo_sompni_%281891%29.djvu.jpg)