ades della me fa axi vaçillar,
hi esser vagabunda he inçerta a
en mo proposit
preposit, en
hon axi com los vents poderosos
rabiosos mene ensi
entre si gran batalla e fan comoure la mar en ones repugnats he contrarioses, he dubta ho [1] ja la dita mar aquina part se moura p senblant forma com la pensa vacilla en son preposit, sit, ades [2] yra foragita [3] pietat ades la pietat la exella la
exella pietat yra del coratge. O tu dolor mante que façes loch a [4] pietat, o fills meus molts
molt cars vna [5] consolaçio de la casa tribulada venits he acostats vos a mi la vn se acost altre tot trist e ab dos
acoste al vn costat he laltre alaltre, abraçats[6] estretamet a la mare tribulada, aie lo pare
lo pare aia aqsts fills sans he alegrs, e aiels
ajals la mare alegres he pagats, Hoc mas
mes molt me constreny lo seny lo
Pàgina:Les Tragedies de Séneca (1914).djvu/466
Aquesta pàgina ha estat revisada.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/55/Les_Tragedies_de_S%C3%A9neca_%281914%29.djvu/page466-1024px-Les_Tragedies_de_S%C3%A9neca_%281914%29.djvu.jpg)